Corvin felsikoltott, amikor a démon karmai átszúrták a mellkasát és ő elterült a földön. Forró vér ömlött a páncélja belsejébe.
Az Árnyak királynője felállt és vonszolni kezdte őt a tó felé.
– Itt az idő... – hallotta a nő fémes lihegését. – ... hogy helyrehozzak egy hibát.
Iszonyatos, zsigeri rettegés markolt belé.
– Ne... – dadogta erőtlenül tiltakozva.
Vére vörösre színezte körülöttük a tavat. A fájdalom másodlagossá szelídült, a félelemtől kétségbeesetten rugdosta az egyre mélyülő vizet.
– Kimentett téged, és te megölted. Mert én arra kértem! Féltettelek annyira, hogy kockára tegyem, az ő életét is. A víz viszont magáénak követel, hallod a hívását?
– Gyerünk, végezd be magad! Ehhez is kevés vagy? – próbálta megőrizni bátorsága utolsó morzsáit.
– Nem foglak megölni – csikorogta a szörnyeteg. – Ha ki tudsz jönni magadtól, életben hagylak.
Corvin zokogni akart, könyörögni, hogy ne így! Ölje meg! De NE ÍGY!
Minden megmaradt erejével küzdött, de így is csak erőtlen csapkodásra tellett.
– Könyörülj! – kiáltotta végül. – A vizet ne!
Megpróbálta időben összezárni az ajkait, de a víz gyorsabb volt. Bugyborékolva merült el. Saját vérének felhője kitakarta előle gyilkosa vonások nélküli fémarcát, aki elrúgta magától a mélység felé taszítva.
Fekete páncéljának holtsúlya könyörtelenül húzta a fullasztó sötétségbe.
Úszni próbált, kétségbeesetten rugdosta a vizet és pánikba esve csapkodott a karjaival.
Tudta, hogy a nő kiélvezi szenvedése minden egyes másodpercét. Végig fogja várni a haláltusáját.
A mellkasa egyre jobban lángolt. A szervezete levegőt követelt. A reflex végül legyőzte az akaratot. Jéghideg víz ömlött meggyötört tüdejébe. A fájdalom észveszejtő volt. A rettenettől elkerekedett szemekkel bámulta az egyre homályosabbá váló szörnyeteget.
Mozdulatai koordinálatlanabbak lettek, ahogy lassan kihunyó tudata elvesztette a kontrollt oxigénhiánytól rángatózó izmai felett.
Némán könyörgött, hogy legyen végre vége.
Izmai elernyedve teljes tehetetlenségre kárhoztatták, az elméje viszont a totális rettenet állapotában még haloványan pislákolt.
Látta, ahogy az Árnyak királynője megfordul és magára hagyja, aztán minden egyebet elnyelt az örök sötétség.
Nincsenek megjegyzések:
Megjegyzés küldése